- I tidigare avsnitt... - De har tagit sig igenom.
Dra er tillbaka från parken nu. Alla enheter, retirera!
- Sanjay Desai. - Han är vår nye kollega.
Jag har hört att ni hjälper oss med en viktig försändelse.
- Vad nu? Har du orsakat det här? - Nej, ni har skapat ert eget fall.
Det här handlar snarare om barmhärtighet än triumf.
Det är inte trevligt. I går retirerade vi till 42nd Street.
- Vi hoppas hålla frontlinjen... - Hur då?
Vi saknar ammunition, mat, vatten och människor. Stan faller snart.
Jag håller inte med. Problemet är att vi har spridit ut oss.
Vi måste bilda mindre enklaver som vi klarar av att försvara.
Om vi gör rätt kan vi hålla ut tills labben hittar ett botemedel.
Jag förstår att ni vill hålla ut.
Men tyvärr måste vi backa nu, annars kommer vi alla att dö.
- Vart ska vi ta vägen, kapten? - Till Saratoga Springs, i bergen.
De har 1000 mannar. Där kan vi stanna ett tag.
Visst, fly om ni vill. Men jag försvinner ingenstans.
Det här är vår stad.
En stad som vi har lovat att skydda.
Jag tänker inte överge henne.
Vilka stöttar oss?
Det har varit en ära.
- Så trevligt att ses igen, Bob. - Mr Palmer.
Ursäkta att jag bara dyker upp, men det gäller en känslig fråga.
Det är inget besvär, sir. Det bara förvånar mig att ni är på benen.
Sanjay Desai utförde era plikter för att ni inte var arbetsför.
Som du ser stämmer det verkligen inte.
Jag är här för att du är en av få personer här som jag litar på.
- Givetvis. Hur kan jag hjälpa till? - Får jag slå mig ner?
Desai och några samvetslösa personer försöker ta över Stoneheart.
Jag behöver information om en last som har angjort New York-
-ombord på fartyget Aurora Cutlass.
Jag hörde mr Desai nämna det.
Han lossade lasten utan tillstånd. Jag måste få veta var. Genast.
Ni får information innan dagen är slut.
Det här är mitt personliga nummer. Ring så fort du vet något.
Tack så mycket, Bob.
Otroligt att mr Desai trodde att han skulle komma undan.
Det gör han inte.
- Kan jag stå till tjänst? - God dag. Är mr O'Neill inne?
- Har ni en avtalad tid? - Nej.
Tyvärr är mr O'Neill en upptagen man. Ni kan inte bara dyka upp.
- Hälsa att hans son är här. - Ni är inte mr O'Neills son.
Hälsa att Eldritch Palmer är här. Han vet vem jag är.
Eldritch!
- Du har vuxit. - Det var längesen.
Varför går du med käpp?
Jag har fått en njure avlägsnad. Den orsakade nog alla mina sjukdomar.
Skönt att höra.
Du gjorde mig nervös när du dök upp helt utan vidare.
Jag hade inget val. Du svarade inte på mina tre brev.
Grabbarna i postrummet har säkert tappat bort dem.
- Vet du att mor dog i våras? - Ja.
Jag visste inte. Du skickade inga blommor.
Jag funderade på det, men hur skulle det se ut?
När kvinnan är död gör jag en sentimental gest-
- för att visa att jag bryr mig. Det hade du inte velat.
- Vad vill du? - Jag vill jobba för dig.
- Jobba? Var då? - På investeringsavdelningen.
De hanterar inte era tillgångar väl. De är lite för försiktiga.
Det är inte realistiskt.
Det är ett krävande jobb där man arbetar 80 timmar i veckan.
Jag tror inte att du orkar det.
Jag kanske inte har hälsan, men min hjärna är vass och blir aldrig trött.
Den tänker alltid ut nya sätt att tjäna pengar. Jag är lik dig.
- Hej, Lee. - Ken Shaw är i konferensrummet.
Eldritch... Jag tänker inte ge dig ett jobb.
Men du kan få det här. 10000 dollar.
Res lite. Se världen medan du kan.
Livet är för kort för att sitta instängd på ett kontor.
Jag tänker inte ha ett kort liv och jag vill inte resa.
Använd dem som du vill.
Men en sak ska du förstå... Det är det sista du får av mig.
Med det här upphör alla mina förpliktelser gentemot dig.
Lycka till.
Var ligger Nayarit?
Det ligger vid Stillahavskusten. Det kallas Mexikos Riviera.
Jag föddes där. Vattnet är varmt och fisket är fantastiskt.
Det finns öar där strigoi inte kommer åt oss.
Det låter vackert.
Kör åt sidan!
Vi ska lämna New York vad som än händer.
Bagage?
Det verkar som om polisen planerar samma sak.
- Är du här för mer silver? - Nej.
Jag vill bara säga att vi inte går säkra här.
- Polisen retirerar. - Från Red Hook?
Red Hook, Manhattan, Staten Island. Allt.
- Herregud... Har ni hittat Mästaren? - Vi jobbar på det.
- Och lådan? - Professorn är klar.
Men vi har ett problem. Quinlan är försvunnen-
- och vi behöver honom för att tvinga in Mästaren i den.
Vi kanske kan hjälpa till. Vår apparat kan göra honom förvirrad.
Den fungerar inte än. Vi behöver några delar...
Hörde ni inte vad jag sa? Vi har inte tid med sån här skit.
Om en dag eller två är hela staden invaderad.
- Ska vi sticka som poliserna? Aldrig. - Gör som du vill, doktorn.
Men du borde följa med mig till klubben.
Om det inte finns en lösning kan jag få oss ut ur stan.
Jag uppskattar din omtanke. Men...
Vi är så nära. Det här kan förändra allt.
Jag försökte åtminstone.
Du... Jag önskar dig lycka till.
Inget slem. Jag trodde att det skulle vara feelers här nere.
Vi måste få tag på en. Det är ont om tid.
- Tack. - För vad?
För att du fortsätter med det här. Med mig.
- Jag skyddar mina intressen. - Hur menar du?
När Mästaren är borta springer hans avkomma omkring.
Vår apparat kan ge oss en förmögenhet.
- Vi har sällskap. - Var?
Bakom oss.
- Det ser lättare ut på tv. - Ja, de visar inte det här.
Skottlossning i Red Hook? Det var längesen.
Mitt på dagen. Det är så det blir nu.
Mänskliga rovdjur på dagen, strigoi på natten.
- Där är den. - Oj...
Du hade rätt, kommunikationsloben är dubbelt så stor.
- Har vi en chans? - Om playback-länken fungerar.
- Är du pessimistisk? - Nej, jag gillar utmaningar.
Där är du ju. Har Quinlan inte dykt upp?
- Han var väl inte med Goodweather? - Nej.
Han borde vara tillbaka. De uråldriga kanske samarbetar med Mästaren.
I så fall blir vår uppgift extremt mycket svårare.
Och dessutom måste vi hitta Mästaren.
Vad är du så fokuserad på?
Ett besvärande antal hänvisningar till en ockultation före undergången.
- Det var solförmörkelse nyligen. - Det handlar om något annat.
Vi måste backa lite. Tänk på helheten.
Det är ett par dagar kvar tills stan faller. Vi måste ut.
Vi måste överleva för att kämpa.
Jag får ingen mer chans.
Jag måste göra det här nu eller dö på kuppen.
- Vi tar oss inte ut nu. - Vi måste hitta någon annan väg.
Försök göra en u-sväng.
- Hur många valde att stanna? - Fem.
- Av alla i Manhattan och Brooklyn? - Det var inte många kvar.
Vi borde aldrig ha lämnat Staten Island. Det var vårt.
- Vi kunde ha väntat ut det därifrån. - Jag vet.
Men borgmästare Lyle pratade om att jag kunde bli hjälpte i New York.
Och jag gick på det.
Jag har pratat med ESU i Jersey City på andra sidan floden.
De har en säker zon och resurser. Vi kan ansluta oss till dem.
Om vi stannar här... Sju stycken, va?
Då dör vi väl?
Då så. Nu ger vi oss av.
Det finns tre vid grindstugan, och fler där inne enligt Borgen.
Klarar ni av det?
De är bara väktare. Er last är säkert kvar där inne.
- Vad väntar vi på? - Er order, sir. Ska vi gå in?
- Ja, det ska ni. - Då så. Nu ska vi ha roligt.
Alla team, nu kör vi.
Stanna!
Inkräktare!
Stanna här, mr Palmer.
Sätt fart!
Säkrat!
Tänt var det här!
Gå in!
Anläggningen säkrad. Vi har lasten. Och Desai.
Här borta, sir.
Er last, mr Palmer.
Mr Desai... Så trevligt att träffas igen.
Tack för att ni skötte allt åt mig när jag inte var arbetsför.
Så sa ni till mina anställda. Att jag inte orkade arbeta.
Det var inte min idé, sir. Det var Eichhorst.
Jag beundrar er. Därför ville jag jobba för...
- Öppna den. - Ja, sir.
Söker ni mr O'Neill? Han är i dagrummet.
Käpp.
- Så hemsk du är! - Och det gillar du.
Hej, far.
Har du en son till?
- Det är snart lunch. Vi måste gå. - Ja. Det var trevligt att träffas.
Jag hörde om hjärtinfarkten. Skönt att du är på bättringsvägen.
- Vad vill du? - Tacka dig.
- För vad? - Allt som jag är i dag.
- Ska det vara ett skämt? - Tvärtom.
Checken som du gav mig för 30 år sen...
Jag fördubblade pengarna på marknaden om och om igen.
Så hela min förmögenhet kan jag tacka dig för.
En check på 10000 dollar. Med den upphör mina förpliktelser.
Far åt helvete.
Jag tog över O'Neill Industries i går. Men det vet du nog.
- Vet du vad jag ska göra med det? - Jag bryr mig inte.
Jag ska stänga fabriken, sparka ledningen och sälja tillgångarna.
Och återstoden ska jag döpa om till Stoneheart för att hedra dig.
Företaget som du älskade mer än mig, mamma eller någon annan-
-kommer att försvinna.
- Vad är det som är så roligt? - Du.
Har du slösat bort livet på att försöka hämnas på mig?
Se på dig! Se vad det har gjort med dig.
Förtvinad, sjuklig, knappt förmögen att stå upp.
Du ser äldre ut än jag.
Adjö, far.
Jag kommer att överleva dig. Jag ska dansa på din grav.
- Lås upp, tack. - Jag har ingen...
Öppna, annars skjuter jag skallen av dig.
Okej...
- Vad är det här? - En kärnvapenbomb, sir.
- Var kommer den ifrån? - Ryssland.
Eichhorst förhandlade fram ett avtal och tog hit den via Egypten.
- Den andra då? - Eichhorst.
- Var har han gjort av den? - Jag vet inte.
- Något sprängdes på Manhattan i går. - Det kan ha varit en taktisk bomb.
- Vad sprängde han? - Jag har ingen aning. Jag lovar.
Det kvittar. Jag kan nog ha nytta av den här.
Nytta? Hur då?
- Hur vill ni göra, sir? - Ta med honom.
Kontrollstation George Washington. Kom in, Kowalski. Är någon där?
- Inget svar. - De har åkt.
Fan!
Lystring, förare! Polisen. Flytta era fordon från vägen.
Det här är polisen. Flytta era fordon från vägen.
- Jag går dit. - Cat, Nankin, kontrollera, men vänta på klarsignal.
- Fritt! - Nu går vi.
Upp, Crouse.
Det är långt till Brooklyn. Vi borde stanna här och...
Cat, Nankin, det är strigoi i närheten.
Svara, Cat, Nankin.
Är det du, Cat?
Öppna!
Herregud!
Fy fan! Det är ju sjukt. Vi vänder.
De är snutar! De skiter i oss.
Vi kan inte vänta ut det.
Kom igen, öppna! Jag har inte hela natten på mig.
- Kom igen. - Vänta... Känner jag dig?
Ja, vi träffades i fängelset. Kan vi sticka nu?
- Hur då? - Vi ska ta oss till bron.
Strigoi kan inte följa efter oss över rinnande vatten.
- Vi går. - Kom igen, Angel!
Spring mot bilen!
Vi måste bara ta oss förbi de fyra.
Nej!
Nej...
Fan! Det kommer att ordna sig...
- Påverkar inte signalen oss? - Nej, bara Mästarens signal.
Via feelers kommunikationslob och in i strigoiernas hjärnor.
- Det låter inte så säkert. - Det är teoretiskt. Jag kan ha fel.
Nu är jag verkligen övertygad.
Du borde nog slå på den nu.
Hallå? Är det någon hemma?
Vi klarade det! Det funkar!
Det var otroligt! De var utan styrning.
Ja... Men ni förstår väl att Mästaren såg vad ni gjorde?
Han har säkert redan en lösning.
Nej, signalen förlamade deras kommunikationssystem helt.
Om ni vill stänga in honom här kan vår apparat hjälpa er.
Det funkade på strigoi, men tror ni att det kan förlama Mästaren också?
- Ja. - Vad säger ni, mr Fet?
Det är värt ett försök. Men han får inte följa med.
- Jag skapade den! - Vill du ha äran för det?
- Dutch byggde den. Hon sköter den. - Varför gör du så här?
- Han ljuger och stjäl! - Skärp dig! Det var ett misstag.
Nej, du visste vad du gjorde.
Många har fått sota för dina brister. Som Nora och din fru.
Överfallet i Central Park, då?
Hälften av alla poliser i New York dog på grund av dig.
Nej, sluta!
Ligg kvar, doktorn.
Sluta! Ni ger Mästaren precis det han vill ha.
Han skulle älska om vi vände oss emot varandra.
Professorn har rätt. Vi har inte tid att tjafsa.
Vart tog du vägen?
- Har du pratat med de uråldriga? - De är döda.
- Bomben? - Säkrad.
Bra. Han kan komma när som helst.
Jag vet att ni ogillar varandra, men ni tar onödiga risker, sir.
- Mitt team kan sköta det här. - Nej. Men tack för omtanken.
- Visst är den storslagen? - Tack för att ni tog emot mig.
Det förvånade mig att ni hörde av er.
Det var längesedan, och ni avvisade mitt erbjudande.
Jag var ung och impulsiv. Uppgiften verkade mig övermäktig.
Och jag trodde att jag med tiden kunde köpa mig fri från dålig hälsa.
Nu inser jag att det var dumt.
- Så jag hoppas få en chans till. - Dörren står öppen.
Ni ska veta att jag inte tvekar.
Jag vill ställa alla mina resurser till Mästarens förfogande.
Om det stämmer-
- kommer ert liv att förändras på helt oanade sätt.
Mästaren gör er immun mot sjukdomar och förfall.
Ni vet inte vad det betyder för mig. Redan som liten drömde jag om det.
Frihet från rullstolen. Att vara stark och vital.
Drömmen kan snart besannas.
Nu vill jag förtydliga villkoren för vår överenskommelse.
- Partnerskapet ska vara likvärdigt. - Ni får stå vid Mästarens sida.
- Ger han mig sitt ord på det? - Givetvis.
Ursäkta min misstro. Många har gjort mig besviken under åren.
Föräldrar, fruar och barn. Alla gör oss besvikna, Eldritch.
Hur kan de inte göra det? De är människor.
Men Mästaren är annorlunda. Han varken sviker eller förråder dig.
Har vi då ett avtal?
Du har gått över gränsen för sista gången, Eldritch.
Genom kärnvapenbomben som jag har betalat för?
- Återlämna den genast. - Givetvis.
Så fort Mästaren visar sig och infriar sitt löfte...
Det handlar alltid om dig, Eldritch.
Du kräver full betalning utan att slutföra din del av avtalet.
Ta en titt genom fönstret. Där ser du min del av avtalet.
I utbyte har han inte gett mig något.
Mästaren gav dig det vita, och därför lever du fortfarande.
Och du återgäldar honom genom att smida ränker mot honom.
Men nu tar det slut.
- Då får Mästaren aldrig bomben. - Jo då.
Det får han.
När jag har druckit dig och maskarna gjort sitt, får Mästaren dina minnen.
Sen vrider jag nacken av dig och tystar dig för alltid.
- Det här har jag längtat efter. - Jag med.
- Stäng av byggnaden, Taggart. - Nej. Mästaren vet vad vi har gjort.
- Vad gör vi nu, sir? - Hämta bilen. Jag ska till Setrakian.
- Nu! - Ja, sir.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
Text: Ellinor Larsen www.sdimedia.com